Don Faustino Rivero je bio poznat napasnik žena.
Želio je da bude borac s bikovima...
i puno je vremena proveo s ciganima i borcima s bikovima...
...ali bio je kukavica, i svi su ga ismijavali.
Ali Don Faustino je bio inspiriran ponašanjem Don Garcíe i stajao je tamo...
...i izgledao jako zgodno i hrabro, i lice je stegao u nepomičnu masku.
Tada su ljudi počeli da viču...
"Slušaj, Don Faustino, ima jako lijepih djevojaka tamo iza litice.
Zašto ih ne pojuriš?"
Tada sam shvatila da su ljudi podivljali.
Prvo ih je iziritirala uvreda Don Garcíe...
...a onda i kukavičluk Don Faustina.
Don Guillermo nije bio loš čovjek.
U politici je bio, samo zbog svoje žene.
Čula sam njen krik: "Guillermo!
Mužu moj! Čekaj me, poći ću s tobom!"
Nije mogao da je vidi bez svojih naočala, ali je podigao pogled i mahnuo rukom...
i nitko od ljudi, nije želio da ga udari.
Tada je neki pijanac viknuo, "Guillermo!"
"Što je bilo, Pilar?" upitali su me.
"Nije mi dobro," rekla sam im.
A oni su rekli, "Ni nama nije dobro. Nećemo više da sudjelujemo u ovome."
Ali najgore je bilo, kad je Pablo otvorio vrata gradske vijećnice...
...i pustio rulju da uđe i pobije preostale zatvorenike.
Da, to je sad bila rulja...
...koja nije više imala nikakvu organizaciju.
Snijeg je stao, Englez.
Sada ćemo imati dobro vrijeme za most.
Da, vratio sam se da ti pomognem.
Ne mogu da napustim Pilar i moje ljude.
Čekaj, čovječe!
Kakav je to sad trik, pijanduro? - Nije nikakav trik, Pilar.
Predomislio sam se, to je sve.
U pravu ste za most, i sada sam s vama.
Ne zaboravi da vam trebam za povlačenje, Englez.
To sam i ja rekao.
Prisluškivao si!
Plašiš se da pogineš, zato si se predomislio! Prisluškivao si!
Misliš da sam želio da slušam o tome, kako smo pobili one ljude?
Kad bih mogao da ih oživim, ja bi... ja bi to napravio.
Lažeš! - Ne, stvarno tako mislim.
Volio bih, kad bi mogao da ih oživim.
Čak i Don Ricarda, koji me je prokleo! - Dosta!
Da, ja bi ih sve oživio.
To je božja istina!
Također je istina, da sam ja... Da sam sada s vama.
Bio sam pijan.
Sada sam trijezan, i predomislio sam se.
Sad, vjerovali mi ili ne, nema nikog drugog...
tko bi vas mogao odvesti do Gredosa... kao što ja to mogu.
Vjerujem ti. Ali... moraš da se zakuneš.
Jesi li s nama, i za napad na most?
Da, da, čovječe!
I misliš da možemo uspjeti, bez obzira na snijeg?
Kod mosta neće biti snijega.
Siguran si?
Zašto da ne?
Budale! Luđaci!
Vi ste ludi, ako mu vjerujete!
# PAUZA do 9' 20" #
Što je, Roberto? - Vojnik.
Što bi to moglo da znači? - Ne znam.
Vidiš li nešto? - Ne.
Jesi li siguran da je bio vojnik? - Da.
Gdje je Pablo? - U pećini.
Čovječe, kakav konj!
Pusti sad konja. Popni se u sedlo.
Ovaj konj je napravio tragove do nas. Moramo da ga vratimo natrag.
Pametno pričaš, Englez.
Sakrit ću ga u brdima dok se ne otopi snijeg.
Dobro otvori oči. Moguće da ima još konjanika.
Vrati se do pećine i donesi mi moj automat i dvogled.
Moramo da pokrijemo donji prolaz.
Pomozi mu... I ti, Anselmo.
Vrati se do onog vojnika i vidi da li ima još okvira za ovaj automat.
I ne diraj mu džepove!
Roberto!
Roberto, idem s tobom!
Vrati se u pećinu. Reci Pilar da spakira stvari. Možda ćemo morati da brzo odemo.
Ne. - Vrati se, Marija. Može doći do borbe.
Držat ću nožice mitraljeza. - Ne.
Pusti me da ti pridržavam strojnica dok pucaš. - Vrati se.
Molim te, povedi me sa sobom. Želim da ti pomognem.
Onda se vrati.
Poljubi me.
Ti nemaš stida. - Da.
Što se dogodilo s tim ciganinom? - Vidio sam ga kako dolazi, Roberto.
Onda je vidio zeca i pošao za njim.
Pravi trenutak za lov.
Primitivo, popni se na onu stijenu što više možeš.
Ako vidiš vojnike, baci kamen da nam javiš.
Čekaj malo... Ako vidiš jednog vojnika, onda podigni pušku ovako.
Ovako. - Tako je.
Ako ih ima više, onda je ovako podigni, više puta.
Jednom za svakog vojnika. Razumiješ? - Da.
Anselmo, idi dolje s Agustinom i drži
nožice mitraljeza, ako budem morao da pucam.
Evo, pridrži mi ovo. - Zašto?
Plašim se da ne ubijem ovog ciganina.
Roberto, sad ćemo imati svježeg mesa! Vidiš?
Da li te je netko iznervirao, Roberto?
Da nisi ciganin, pucao bih u tebe. - Ali zašto?
Vidi kako su debeli. Vidi. Ja...
Sagni se.
Puške. - Sada su vojnici ti, koji love.
Čekajte ovdje.
Da li je to Pablo? - El Sordo.
Hajde, Englez, potrebni smo im. - Kuda?
Da se nađemo s El Sordom.
Da poginemo tamo? Zar ne shvaćaš da su oni izgubljeni?
Ako se pojavimo tamo, i mi smo gotovi. Što će onda biti s mostom?
Most? To je naš prijatelj, El Sordo.
Slušaj, Agustine... - Slušam ovo!
Da li se plašiš, da se boriš za naše prijatelje?
Roberto!
Oh, Roberto!
Oh! Mogli smo da čujemo pucnjavu u pećini!
Bilo me je strah! Bilo me je strah!
Nije trebalo da dođeš ovdje. - Ja sam joj dozvolila, Englez.
Skoro je poludjela. Mislila je da se ti boriš.
Zašto se mi ne borimo? - Oni žele da idu do El Sorda.
Jesi li ti poludio?
Kakve luđake mi imamo u logoru.
Muškarce, ne žene! - Onda se ponašaj kao muškarac!
Zar ne misliš da ćeš i ovako, vrlo brzo da pogineš?
Progutaj svoj jezik, ženo, i zadavi se njime!
Tišina!
Kakva je korist od hrabrosti, ako ti ode glava?
El Sordo ima oboje... Razumjet će.
Da li je dolazio s konjima, kada su ga otkrili?
Našao je bolji zaklon, na ovoj strani.
Izgleda da je uspio da ih odvuče od nas.
Jesi li ga pogodio?
Vreća masti se vratila!
Dat ću ti ja, tko je vreća masti!
Ta, Pilar!
Zna ona, da mi ovdje ginemo. - Što bi mogla Pilar da uradi?
Da nam odvuče ove svinje, od naše pozadine! - Nemamo mi nikakvu pozadinu.
Onu su po cijelom brdu. Sto, dvjesto njih, možda i više...
Banditi!
Da li me čujete, vi pasji sinovi?
Predajte se, banditi, prije nego što vas naši avioni raznesu!
Da li će poslati avione?
S bombama ili mitraljezima?
Oboje, sine moj.
Dajem vam šansu da se predate, prije nego što dođu avioni!
Da li me čujete što vam kažem, banditi?
Hajde da ga vrijeđam... Možda će promoliti glavu.
Jeste li spremni da se predate?
Tko ima veliki pištolj? - Evo.
Avioni stižu!
Da li se predajete?
Slušaj ga samo... On ne može da čeka avione.
On želi da bude heroj...
da nas sve sam pohvata i vrati nas, vezane užetom oko vrata.
Da li si vidio da se nešto pomjera nakon pucnjeva?
Ne, gospodine. - Što misliš?
Ne vjerujem da su se ubili.
Zašto to ne bi uradili? Oni znaju da će da poginu.
Bolje im je tako, nego da ih bombardiraju, ili zarobe, zar ne?
Mislim da je u pitanju trik. Što je s avionima?
Trebalo je odavno da stignu.
Koliko si pucnjeva izbrojao? - Pet.
Ovo je smiješno, ako su oni mrtvi...
Ne želim da ispadnem smiješan, da se ovdje krijem od mrtvih ljudi!
Mislim da bi trebalo da čekamo avione, gospodine.
Pucajte, kukavice, ako ste živi!
Pucajte na čovjeka, koji vas se ne plaši!
Pucajte, vi jadni banditi!
A sada... Da li mi sad vjerujete?
Nema tamo više živih.
Ti! Idi gore i vidi.
Jesi li me čuo? - Da, kapetane.
Onda se diži i idi.
Jesi li me čuo? - Da, kapetane.
Zašto onda ne ideš?
Ne želim, kapetane. - Ne želiš?
Ne želiš! - Plašim se, kapetane.
Kapetane Mora... - Poručniče Berrendo?
Moguće je da je vojnik u pravu.
U pravu je, što kaže da se plaši?
U pravu je što odbija naređenje? - Ne, gospodine...
U pravu je, što misli da je trik. - Zar niste čuli kad sam rekao da su svi mrtvi?
Mislite na Julijana i na naše prijatelje, na padini?
Slažem se gospodine, oni su mrtvi. - Vrlo dobro.
Snajperista neka ostane ovdje. S njim ću se pozabaviti kasnije.
Vi i ja, idemo na vrh.
Ja ne. - Molim?
Ja ću poći samo ako mi naredite, ali protestiram.
Ne, ići ću sam.
Miris kukavičluka je ovdje suviše jak.
Ubojice! Kukavice!
Pucajte u mene! Ubijte me!
Zar ne čujete da dolazim?
Ne! Ne možete da me čujete!
Mislite da sam ja kukavica, kao ostali! Upucajte me!
Ubijte me! - "Upucajte me... Ubijte me."
Kukavice. Bijedni crvi. - Vidi, tko dolazi.
Đubrad jedna! - Kakva životinja. - Pucajte, ako ste živi!
Vidi ga kako hoda. - Banditi!
Oh, ovaj je moj. - Da li me čujete!?
Ovaj će poći s nama. - Ne, ne čujete me!
Hajde, galamdžijo. Nastavi da hodaš. - Kukavice!
Pogledajte mu epolete. On je kapetan. - Da li ste već prestali da dišete?
Promoli glavu, mali kapetane.
Dat ću ti jedan metak. - Nemoj da staješ. Nemoj da zakasniš.
To je dugačak put, kapetane. Sretan put.
Pucajte kukavice, ako ste živi!
Đubrad jedna! - E sad, druže putniče...
Još samo malo bliže, druže putniče.
Zar me ne čujete da dolazim!? Ne, ne čujete me da dolazim!
Pljunut ću vam u lice... - Sada!
Ubijte me! Upucajte me!
Joaquín!
Brzo!
Podigni više!
Pilar?
Pilar!
Zdravo, Pilar! - Zdravo.
Pozdrav, Roberte. - Pozdrav.
Pozdrav, Pilar.
Vidi ga... Već je krenuo s pićem.
Jesi li se ti vratio zbog nas, ili zbog vina? - Oboje.
Vratio se zbog konja.
Previše jahanja, Englez...
Nisam mogao da se vratim, dok se snijeg nije otopio.
Zar nisi naletio na konjicu?
Ali ovo je dobar konj, nov.
Otišao sam na veću visinu i vratio se kroz brda.
Zašto nema ništa za jelo, Pilar? Gdje si bila?
Pazi na donji prolaz. Englez ne želi da ide,
dok ne bude siguran da nema više konjanika.
Englez...
Englez, ja... ja sam bio kod El Sorda.
Borio si se s njim?
Ne.
Ne... U povratku ovamo.
Bio je mrak i ja sam...
Otišao sam uzbrdo.
Pet mrtvih na vrhu.
Odsjekli su im glave.
I Joaquínu?
Bez glave. - Sad neka nam dođu!
Bez glava. - Englez!
Anselmo kaže da ima puno pokreta trupa preko mosta!
Baš sam mislio da krenem, kad je počelo. - Što je počelo?
Oh, topovi, kamioni, oklopna vozila, čak i tenkovi.
Tenkovi!
Sve je išlo prema frontu.
Sve sam zapisao.
Sačekao sam da druga kolona pređe most.
Ide li još netko?
Da. Čuo sam kako dolazi još jedna kolona, kad sam kretao ovamo.
Da li želiš da se vratim da promatram dalje?
Ne sad. Jesu li ti kamioni bili puni vojnika?
Oh, da, Roberto. Što to znači?
To znači da oni znaju, da će republikanci napasti u zoru.
Da, sada oni znaju.
Krenuli su da bi zaustavili ofenzivu.
Tko zna najkraći put kroz liniju fronta, da se probije do republike?
Ja. - Ti si mi potreban kod mosta.
Tko još? - Znam ja.
Jesi li išao tuda ranije? - Da, dva puta.
Osam sati... Skoro devet sati.
Možeš li da se probiješ do Navacerrade? - Pokušat ću.
Ne želim da pokušaš. Možeš li da uspiješ? - Mogao bih ja i za kraće vrijeme,
uz malo sreće, i ako ne budem imao teret. - Potreban si mi ovdje.
U dolasku, išli smo dužim putem, zato što
smo nosili eksploziv. Tuda je bilo sigurnije.
Proći ću kraćim putem, kao i bilo kojim drugim.
I ako se nešto dogodi, dogodilo bi se svakom.
Ova poruka je za generala Golza... Zapamti ime.
Golz... Gdje ću ga naći?
Pitaj, kada dođeš do naših položaja. Oni će ti reći.
Ovaj pečat će ti pomoći da prođeš kroz naše položaje.
Ako budeš imao problema, samo pokaži što sam napisao.
Sada pokušaj da stigneš za šest, najviše sedam sati.
Zapamti, napad počinje u zoru.
Radije bih bio s tobom na mostu.
Odnesi ovu poruku generalu Golzu, i nećemo morati da miniramo most.
On će otkazati bombardiranje, i mi ćemo pobjeći na sigurno.
Jedno je sigurno... Most mora biti miniran, ako napad počne.
Pablo! Pablo! Vrati se!
Pilar! Pilar! Pablo je nestao!
Zar ti nisam rekao da je kukavica?
Ti i tvoje povjerenje!
Da nije bilo tebe, ubio bih ga!
Rekao sam vam što je on! - Kažem ti da me je izdao!
Izdao! Slušaj ga!
On je izdan! Kakva budala!
Nemoj da me vrijeđaš!
Zaboravite... Ja sam kriv.
Andrés, bolje da kreneš.
I sretno.
Da li... Da li da se vratim i pazim na konje?
Budalo! - Ne.
Ja ću da pazim na njih. - Tko će sada da nas vodi u povlačenje?
Zaveži, ciganine. Andrés će se probiti do generala.
Vratite se u pećinu.
Pilar, pripremi sve za most, sat prije svitanja...
...i odspavaj koliko možeš. Ja ću paziti na konje.
Pazi na moje stvari.
Pozdrav!
Ne pucajte, prijatelji! Ne pucajte! - Tko si ti?
Druže, Andrés Lopez, s porukom za generala Golza!
Zašto nisi rekao lozinku, ako si naš?
Ne znam lozinku!
Špijun! Baci bombu na njega! - Ne!
To bi bila velika greška! - On nije sam, Pedro! Baci bombu!
Ne! Molim vas! Sam sam! Potpuno sam!
Pustite me da vam pokažem svoje papire. - Jesi li siguran da si sam?
Koliko puta treba da vam kažem... Sam sam!
Uspravi se!
Podigni ruke!
Hajde!
Slušajte, žurim se, imam poruku...
...za generala Golza, u Navacerradi.
Gdje je poruka? - U mojoj košulji.
Kako da vam je pokažem, s podignutim rukama?
Daleko si od Navacerrade.
Hajde. Odvest ću te kapetanu Gómezu.
Špijun!
Donijela sam ti pokrivač da legneš. Namjestit ću ti ga.
Čija je ovo ideja, Pilar ili tvoja?
Moja, ali Pilar mi je rekla da dođem.
I da mi je rekla da ne dođem, ja bih došla.
Da li će sutra biti borbe?
Da li se plašiš?
Ja se jako plašim za tebe, o sebi i ne mislim.
Pilar mi je rekla da poslije mosta idem s tobom...
...i da ćeš me ti odvesti u republiku.
Ti i Pilar ćete imati po konja.
Bit ćeš sigurna s Pilar.
Tako će ostati tri konja za ostale.
Ali ja hoću da idem s tobom, a ne s Pilar.
Došao sam pješice sa starcem, i tako ću se i vratiti.
Ne! Ne, Pilar je rekla da se nitko tko nema konja, neće izvući živ.
Ako se Andrés probije do tvog generala, nećeš morati da miniraš most, zar ne?
Zar ne, Roberto?
Ne.
Možda je ranije trebalo da pošaljem poruku...
...o pokretima trupa, u pravcu našeg napada.
Koliko nam je vremena ostalo?
Čitav život, Marija.
Mislim, do svitanja...
Pet, šest sati.
Pilar mi je rekla, da vrijeme nije bitno.
Možda je Pilar u pravu.
Tri dana i tri noći... a ipak su vječnost.
Duže od mjeseci u zatvoru, duže od godina koje sam proživjela.
Rekla mi je još nešto, kad sam odlazila iz pećine.
Rekla je da moramo da živimo, i u vremenu koje će doći.
Rekla je... - Što?
Što ti je rekla?
Da ćemo sutra svi poginuti...
da i ti to znaš, kao i ona, ali da ti nije bitno.
Ona je luda! To je samo njeno cigansko praznovjerje.
Ti ne vjeruješ u to! - Naravno da ne vjerujem.
Ima razlog, zašto mi je to rekla.
Rekla mi je da moram da ti kažem, sve što mi se dogodilo...
...kada su mi ubili majku i oca.
Rekla si mi. - Ne. Ne...
Nisam ti rekla što se dogodilo, kad su nas potjerali uzbrdo...
...i preko trga do brijačnice. - Ne želim da čujem.
Tada su me dvojica pogledala i jedan je
rekao, "Oh, to je gradonačelnikova kćerka"...
...a drugi je rekao, "Počnite s njom."
Odsjekli su konop kojim s bila vezana i odveli me u brijačnicu...
...onda su me stavili u stolicu, i držali.
Gledala sam u svoje lice u ogledalu...
ali sve što mi je bilo pred očima je bila slika majke i oca, kad su ih streljali.
I riječi moje majke su kao vrisak, neprestano odzvanjale u mojoj glavi.
I... onda sam osjetila bol...
...oni su me vukli za kosu i sjekli škarama i...
...i onda su... onda su mi stavili moju pletenicu u usta...
i vezali je oko mog vrata, da bi mi se smijali.
Onda su prošli škarama preko glave.
Tada... tada sam počela da plačem...
zato što sam do tada bila potpuno skamenjena, da bih bilo što osjećala.
I u ogledalu sam mogla da vidim kako se smiju...
nisam mogla da skrenem pogled, od strašne slike mog lica, obavijenog mojom kosom,
i kose u mojim ustima.
Kada su me izvodili iz brijačnice, spotakla sam se o mrtvog brijača.
Ubili su ga, zato što je bio član sindikata.
Onda sam vidjela svoju najbolju prijateljicu...
...kako je druga dvojica vuku.
Vrisnula je kad me je vidjela, mogla sam da čujem kako vrišti...
sve vrijeme, dok su me vodili po trgu...
sve do vrata i uz stepenice gradske vijećnice...
do očeve kancelarije... gdje su me stavili na kauč. - Marija.
Tu su mi uradili, ono najstrašnije.
Nemoj da govoriš o tome. Nemoj više da misliš o tome.
Oh, htjela sam da ti ispričam, kada smo se vraćali od El Sorda...
...ali mi je bilo drago, kada mi nisi dopustio.
Tada sam bila sretna.
Činilo mi se, kao da se nikada nije dogodilo.
Ne...
Pilar mi je rekla da moram sve da ti kažem!
Sada me više nećeš voljeti.
Sutra ćeš me provesti do naših položaja...
i više te nikad neću vidjeti.
Više me nećeš željeti.
Ne, Roberto, neke stvari, ne mogu da se promjene.
Ali jedno je istina, poslije tebe, neću nikad poljubiti drugog muškarca.
Borila sam se, pa su morali da me zavežu! - Nitko od njih te nije dodirnuo...
Nitko. - Vjeruješ u to?
Znam da je tako.
I još uvijek me voliš?
Volim te, više nego ikada.
Mogao sam da te vidim na putu, milju daleko!
Hoćeš da pogineš? - Gdje je dopukovnik?
Spava. Tko je bandit?
Nije bandit. Nosi poruku za generala Golza, koji zapovijeda napadom.
Ti si lud, Gomez. Ne znam ni za kakvog generala Golza, niti za neki napad.
Povedi ovog momka i vrati se u svoj bataljun.
Pozovite dopukovnika. - Idi.
Pozovite ga.
Vi divljaci, baš ste emocionalni.
Posilni...
Pozovi dopukovnika.
Ne zaboravi, ja sam ti nadređeni časnik.
Ne plašim se ja tvojih prijetnji...
Cinici kao ti, prvi će biti eliminirani.
"Pročišćeni" je riječ, koju si tražio.
Bilo koja riječ je dobra, ako su ljudi kao ti, likvidirani!
"Likvidirani"... Još jedna strana riječ.
Streljani onda! To ti je španjolska riječ! Možeš li to da razumiješ?
Da, čovječe... Ali nemoj toliko da se dereš.
Tvoje emocije me zamaraju.
Zdravo, Gomez. - Pukovniče.
Što te dovodi ovdje?
Zašto mi ovo ranije nisi dostavio? - Glupost, moj pukovniče.
Nisam siguran da ćeš uspjeti da se probiješ do
generala na vrijeme, uz sve ove trupe na putu.
Napiši mu, jako sigurnu propusnicu.
Večeras ti je potrebno nešto sigurno...
Jako smo pažljivi pred ofenzivu.
Znaš li da sam mislila o tebi?
Što bi trebalo da napravim, da bih se dobro brinula o tebi?
Učit ću od Pilar, a onda ću sama da otkrivam dalje...
a ostalo, možeš i ti da mi kažeš. - Što je s onim, da se sam brinem o sebi?
Ne, ja ću brinuti o tebi.
Ujutro bi tvoja prostirka trebalo da bude
istresena, provjetrena i ostavljena da visi na Suncu.
I prije nego što padne rosa, trebalo bi je unijeti u zaklon.
Nastavi.
Tvoje čarape bi trebalo oprati i osušiti...
i vidjet ću da ti nađem, još jedan par čarapa. - Što još?
Ovo... Naučit ću kako da pucam.
To je lako. Naučit ću te.
Tako da ako te budu ranili, neće te zarobiti živog...
Ubit ću te, prije nego što ubijem sebe.
Imaš li još takvih ideja?
Ne. Ne mnogo.
Ali ova je dobra, u ovom ratu.
Pilar mi je ovo dala i pokazala kako se koristi.
Uvijek ga nosim sa sobom. - Brijač?
Rekla je da ne boli... Samo brzo i jako pritisneš.
I onda, oni to ne mogu da zaustave.
Ne, ako presiječeš arteriju.
Koliko dugo to nosiš sa sobom?
Otkad su me spasili.
Ali bih radije, da me ti ubiješ.
Obećaj mi da ćeš ako bude beznadno, da pucaš u mene.
Naravno... Obećavam ti.
Mnogo ti hvala.
Znam da ti to neće biti lako.
Ali ima još stvari, koje mogu da napravim za tebe.
Osim da pucaš u mene? - Da.
Mogu da ti zavijem cigaretu, kada ih nestane u kutiji.
A da ne prospeš duhan? - Da.
I ako te rane, ja ću da te njegujem...
...previjat ću ti ranu, prat ću te, hraniti.
Možda me neće raniti.
Onda ću da te njegujem, ako se razboliš.
Spremat ću ti juhu, i čitat ću ti.
Možda se neću razboljeti. - Donosit ću ti kavu kad se probudiš.
Možda ja ne volim kavu. - Ali voliš kavu, jutros si popio dvije šolje!
A što ako mi dosadi kava...
i nikad me ne rane, niti se razbolim, i ostavim pušenje...
...i imam samo jedan par čarapa, i sam pakiram svoje stvari? Što onda?
Onda ću od Pilar posuditi škare, da te ošišam.
Ali, ja ne volim da se šišam. - Ni ja.
Sviđa mi se tvoja kosa, ovako.
Pa, ako ništa ne budem mogla da napravim za tebe...
...onda ću sjediti pored tebe i paziti na tebe...
...a noću ćemo voditi ljubav.
Ti nemaš stida.
Ako me ne voliš, ja te volim dovoljno za oboje.
Zadrijemala sam.
Oh, žao mi je što sam se probudila.
Nisam znala da sanjam.
Bilo je tako divno, biti u tvojoj kući.
Mojoj kući? - Da... Da, u Americi.
U onoj o kojoj si mi pričao, kada si bio mali dječak.
Da li stepenice na vrhu, skreću ovako?
A ovdje su vrata u sobu tvoje majke?
Da, tako je.
I tu je bila tvoja majka, i tvoj djeda...
...djeda koji se borio u američkom građanskom ratu.
On je mrtav. - On je bio tu, baš kako si ga opisao...
...i mnogo mi se svidio.
I svidjela mi se tvoja majka.
Izašla je iz svoje sobe, držeći u rukama dijete, nalik mom Robertu...
i kada sam je upitala čiji je to sin, odgovorila mi je:
"Što? Pa tvoj je, Marija."
Zato sam morala da te pogledam.
Možda si sanjala.
Ne, bila sam tamo, baš ovako, kao što sam ovdje.
Možeš li da sačekaš, da te prvo ja tamo odvedem?
Oh, Roberto, to zvuči također kao san, kao divan san.
Oh, moja kosa te zabavlja, zato što je čudna, ali svakog dana sve više raste.
Bit će duga, i više neću biti ružna...
...i možda ćeš me jako voljeti.
Sve što si mi noćas rekao...
bilo je kao da si me već odveo, u Madrid, i u Ameriku.
To će biti samo početak našeg putovanja. Čekaj samo da se rat završi.
Da li ti je lijepo sa mnom? Da li ćeš me uvijek voditi sa sobom?
Osim, ako ne pobjegneš od mene.
Ne, nikada te neću ostaviti.
Voljela sam te, kad sam te prvi put vidjela.
Voljela sam te i prije, kada te još nisam ni srela.
Sada sam tvoja žena, i zauvijek ću biti tvoja žena.
Zauvijek!
Možeš li mi reći, gdje je stožer generala Golza...
komandanta 35.-te divizije? - Ovdje nije.
Rečeno mi je da je u blizini. Što je ovdje?
Komanda. - Komanda, čega?
Tko si ti da pitaš, toliko pitanja?
Ja sam kapetan Gomez iz 65.-te brigade...
...i tražim stožer, generala Golza!
Slušaj, mogu da čujem vjetar u granama.
Uskoro će svanuti.
Ovdje je tako lijepo. Da li ćemo se ikada ovdje vratiti?
Jednog dana, Marija.
I da ostanemo ovdje?
Jednog dana.
Misliš li da se Andrés probio?
Nećemo znati do zore.
Da li te je strah?
Više ne.
Volim te, Roberto. Zapamti to, zauvijek.
Volim te kao što sam voljela majku i oca...
kao što volim naše nerođeno dijete...
kao što volim, sve što volim najviše na svijetu.
Volim te i više od toga... Zapamti to.
Zapamtio sam.
Ništa nas nikad neće razdvojiti, zar ne?
Ništa, Marija.
Englez!
Što je bilo Pilar? Što se dogodilo?
To mora da je napravio Pablo! - Pablo je otišao.
Kako to misliš?
Tvoj detonator, ono što aktivira dinamit!
Kad sam pripremala vatru da skuham ljudima kavu, pronašla sam ga.
Molim? - Bio je u pepelu.
Mislio sam da paziš na moje stvari. - Spavala sam na njima!
Dobro si spavala. - Mora da je to napravio sinoć...
prije nego što smo se vratili s prijelaza.
Možda još uvijek radi.
Zar nema drugog načina da aktiviraš eksploziv?
Da, naravno. Mnogo teže, ali moći ću...
Ta svinja! - Kako ćemo sad, Englez?
Daj mi tvoje ručne bombe.
Da li one uvijek eksplodiraju?
Da, ali ne dovoljno jako, da bi digle most u zrak.
Nisam to pitao... Da li uvijek eksplodiraju? - Uvijek.
Doveo sam još tri momka, iz Eliasove grupe.
Izdajice!
Vratio sam se Pilar, i doveo još momaka.
Da li si ti ovo napravio?
Da, ali u trenutku slabosti.
Ubij ga, Englez!
Da, želio sam da pobjegnem.
Kad sam vidio što se dogodilo El Sordu...
...uplašio sam se smrti.
Ali kada sam to napravio...
...bio sam usamljen.
Da li razumiješ... usamljenost?
Razumijem, kukavičluk!
Nemoj da mi se podsmijevaš, ženo. Zar ne vidiš da sam se vratio?
Ja... ja sam smislio način, da aktiviramo eksploziv.
I ja sam.
Jedini razlog, zašto te neću ubiti je zato što si nam potreban.
Doveo sam još ljudi za most, Englez.
Oni ne znaju da ti ovdje zapovijedaš, Pilar.
Oni misle da sam ja još uvijek komandant, inače me ne bi pratili.
Ako želiš da se boriš, budi komandant.
Pretpostavljam da kad je čovjek jednom bio nešto...
...on to ostaje zauvijek.
Naši ljudi čekaju dolje. Reci im da dolazimo.
I ne brini za povlačenje, Englez...
Sada imamo još tri konja. - I još tri čovjeka.
Možda im neće trebati konji.
Nemaš baš mnogo kontrole nad njim, Englez.
Drago mi je da se vratio. Bez obzira što je on, potreban nam je.
Moram ti reći još nešto.
U vezi onog, s dlanom... - Što s dlanom?
Ne, slušaj... Nemoj da se ljutiš.
Kad sam ti pogledala u dlan, to su bile samo ciganske gluposti.
Cigani to rade, da bi sebe učinili važnim.
Naravno, naravno... Zaboravi.
Ne želim da se brineš. - Tko se brine?
Istina je da nisam vidjela ništa, osim sreće...
sreću, za tebe i ošišanu.
Znam to.
Nije mi potrebna dadilja.
Vrlo mi je stalo do tebe, Englez.
Zapamti to, i ne brini.
Sve će proći dobro kod mosta.
Naravno. Sve je u redu. Idemo. Ponesi svoje stvari.
Da li su naređenja jasna? - Da.
Zauzeti putarevu kolibu. Uništiti postaju.
Zadržati sve koji bi prošli ka mostu, što je duže moguće.
Tako je, ali ne radiš ništa, ako ne čuješ bombardiranje. - Da. Jasno?
Ti, Pilar, isto to s pilanom.
Zapamti. Ne ispaliti ni metak, ako ne čuješ bombardiranje.
Budite pažljivi da ne alarmirate stražare, osim ako ne čujete bombe.
Ne brini oko povlačenja, Englez. Imat ćemo dovoljno konja.
Idi, Englez, dok ti nije ukrao preostale stvari.
Ti me ne razumiješ, ženo. Mi se razumijemo.
Nitko tebe ne razumije, ni Bog, ni tvoja majka, ni ja, niti ti sebe razumiješ.
Idemo.
Zbogom. Vidimo se uskoro.
Zbogom, Roberto. Čuvaj se.
Naravno.
Nemoj da plačeš.
Ne, neću, ali vrati mi se. - Hoću.
Nemoj da se brineš ako čuješ pucanje, bit će jako mnogo pucanja.
Samo se brzo vrati.
Zdravo, Marija.
Zdravo, Roberto.
Prijeđi s druge strane klanca. Nemoj da pucaš, dok ja ne zapucam prvi.
Kada eliminiraš stražare, dođi do sredine mosta da mi pomogneš.
Sve sam razumio.
Uradit ću kako si mi naredio.
Slušaj, stari, kad budeš pucao, nemoj da
misliš o njemu kao o čovjeku, već kao o meti.
I zapamti, ako mi se bilo što dogodi...
ti ćeš završiti posao, kao što sam ti pokazao.
Idi sad.
Vidimo se uskoro, Roberto. - Vidimo se uskoro, Anselmo.
Kapetan Gomez, 65-ta brigada. Imam hitnu poruku za generala Golza.
Zašto ovo nije stiglo ranije? - Zbog gluposti, pukovniče Duval!
Neznanje i glupost, i glupa sumnjičavost!
Generala Golza! Hitno je!
Ali, ja sam upravo razgovarao s njim.
Pozicija Segovija? Pokušat ću s njima.
Ne, ne, ne! Dajte te mi poziciju Ávila!
Gdje je general Golz?
"Avion jedan"?
Pozovite mi "avion jedan". - Možete li pozvati aerodrom?
General Golz? Nije tu?
Već sam zvao Segoviju!
Pozovi mi ponovno Segoviju! Brzo, čovječe!
Pozovi aerodrom. Zaustavi bombardiranje.
Misliš da želim da me streljaju?
Da, Golza, Golza! General Golz?
Od Jordana? Da, pročitaj mi je.
Molim?
Prekasno, Duval.
To znači da smo zakasnili.
Ovog puta, nećemo uspjeti.
Šteta.
Da... šteta.
Konopac.
Ručne bombe.
Na drugu stranu.
Molim Te da bude dobro, zato što smo ja i moje srce, na tom mostu.
Molim Te da mi se vrati, i uradit ću sve što god mi ikad budeš rekao.
Zato što mene bez njega, nema. Više nisam ovdje. Postojim samo s njim.
Molim Te! Molim Te da paziš na njega!
Pazi ga!
Oh, oprosti mi što sam izgubljena.
Potpuno sam izgubljena...
ali Ti brini o njemu umjesto mene, i ja ću raditi sve što valja.
Ali ovu neizvjesnost, ne mogu da izdržim! Ne mogu!
Pablo, ulovio sam... tenk!
Jedan. - Dva.
Tri. - Četiri!
Gotovo. Sada povuci žicu što dalje možeš...
...prije nego što je povežem.
Roberto! Roberto!
Požuri! Roberto!
Požuri!
Digni ga u zrak Anselmo! Digni ga u zrak! - Ne, ne mogu!
Ti ćeš... - Povuci, kažem ti! Povuci!
Ne, ne, Roberto!
Marija!
Tvoj Englez je dobro.
Da li me čuješ? Dobro je. - Da.
Da, hvala ti.
Hvala ti.
Mnogo ti hvala.
Roberto!
Starac? - Poginuo je.
Izgubili smo Fernanda.
Da sam imao detonator, starac bi preživio.
Što se događa dolje? Zar Pablo ne zna da nema mosta?
Možda ne može da se izvuče. - Onda idemo. Dovraga s njim!
Čekaj! Vratit će se ako bude mogao.
Automat.
Evo ide...
Sada imamo puno konja, Englez.
Gdje je Fernando?
I starac?
Gdje su tri momka, iz Eliasove grupe?
U koga si pucao, u klancu?
Zašto ne kažeš da si ih ubio? - Zaveži.
Odgovori mi! - Ja brinem samo o mojim ljudima.
A što je s Eliasovim ljudima? - Oni nisu bili moji ljudi!
Osigurao sam konje za moje ljude! - Imamo više konja, nego što nam je potrebno.
Jel'? Kako sam mogao da znam, da će nam troje poginuti?
Sada zaveži.
Ja ću da vodim povlačenje.
Ne... - Ne budi tvrdoglava, ženo.
Pazi na Mariju. - Pazi ti na sebe.
Sačekaj sljedeći pucanj, a onda jaši najbrže
što možeš prije nego što napune oružje.
Ne.
Sad! - Ne!
Roberto!
Roberto... Pusti me!
Roberto!
Što je bilo? Da li je...
Slomljena je. - Možeš li da jašeš?
Donesi mi trake od platna. Pokidaj ih s jednog ranca.
Dodaj mi automat.
Uspjet ćete da dođete do Gredosa, ako ih ovdje zadržim.
Ne, Englez. Nosit ćemo te. - Bez rasprave. Nisam u stanju da jašem.
Ne mogu ni da sjedim na konju. Onesvijestio bih se.
Pablo zna da sam u pravu.
Želim da pričam nasamo s Marijom.
Ali kad vam budem rekao da je vodite, odvedite
je. Ona će htjeti da ostane, ali je vi odvedite!
Budi brz, Englez. Vojnici će brzo stići iz klanca.
Marija, slušaj...
Nemoj... Nemoj ništa da govoriš. Ovog puta, nećemo ići u Ameriku.
Ali gdje god da budeš išla, ja ću biti s tobom. Razumiješ?
Idi sada, Marija. - Ne. Ne, ostat ću s tobom, Roberto.
Ne, Marija. Ono što moram da napravim, moram
sam. Neću moći to da napravim, ako ti budeš tu.
Ako ti budeš otišla, to će biti, kao da sam se i ja spasio. Da li razumiješ?
Gdje god da je jedno od nas, tu smo oboje. - Ne! Ne! Ostat ću s tobom.
Ne. Moramo da se razdvojimo.
Moramo sami. Moramo to, jedno za drugo. - Ne!
Ali ako ti odeš, to je kao da sam i ja otišao. Tako ću se i ja spasiti.
Znam da ćeš otići, Marija, zbog oboje, zato što ćemo se zauvijek voljeti.
Lakše će mi biti, ako ostanem s tobom, Roberto.
Znam da je za tebe teže...
ali smo ti i ja, isto.
Ako ti odeš, odlazim i ja. To je jedini način, da i ja odem.
Sada smo jedno... Sigurno i ti to osjećaš, Marija.
Sjećaš se prošle noći?
Naše vrijeme je sada... i ono se nikad neće završiti.
Ne. - Ti si sada ja, i ja sam ti.
Sada me razumiješ... Sada, idi.
I ići ćeš dobro, i brzo, i daleko...
i u Ameriku ćemo ići drugi put, Marija.
Ustani i idi, i tako ćemo oboje otići. Ustani, Marija.
Zapamti, ti si sada i ja. Ti ćeš biti, sve što ću ja ikada biti. Ustani.
Želim... - Ne, ustani.
Ovo nije zbogom, Marija, zato što se mi ne razdvajamo. Pilar...
Ne, ne okreći se.
Idi sada. Budi jaka.
Dobro pazi na naše živote.
Ne! Ne, Pilar, ne mogu da odem!
Ne! Oh, Roberto!
Roberto, pusti me da ostanem! Molim te! Molim te, ne tjeraj me da idem!
Ne, pustite me! Ne!
Roberto! Roberto...!
Bože, imao sam sreće, da sam uspio da je uvjerim da ode.
Sada mi ništa više nije važno.
Oni su uspjeli da pobjegnu...
Pitam se, kako bi bilo da su uhvatili Mariju, umjesto tebe.
Nemoj da se onesvijestiš, Jordane.
Misli na Ameriku.
Ne mogu.
Misli na Madrid.
Ne mogu.
Misli na... Mariju.
To mogu, u redu.
Ne, ti budalo...
Nisi se šalio s Marijom, tom pričom, o ovom trenutku sada.
Sada nas nikad ne mogu zaustaviti!
S njom, nastavljam da živim i ja! Da!
K R A J